- Tidigare i Heroes... - Jag tror Sylar börjar träda fram igen.
Jag är en del av dig nu. Jag stod emot det du gjorde. Nu är jag i ditt huvud.
Jag har kontrollen. Och inte du, din jävel!
Keppler! Han heter Keppler. Han bor i Long Beach.
- Du ska väl ha planen. - Jag är nog inte den personen längre.
- Varför det? - För att jag har förlorat min familj.
Det kanske inte var så smart att byta till Bennet igen-
-men de säger att man hittar sig själv på college.
Hört talas om hoppa, knuffa, falla?
Vi behöver en docka med Annies storlek. Var hittar vi ett lik?
Jag antar att hon tog livet av sig.
Jag stötte på en med krafter.
Pratade du med honom?
Jag fick inte chansen.
Claire?
Det är Gretchen. Öppna!
Vi måste prata!
KATASTROF AVVÄRJD ALLA PASSAGERARE ÖVERLEVDE
SAMUEL OCH LYDIA SULLIVAN BROTHERS NÖJESFÄLT
Nej, älskling, den här satsen är inte till dig.
Jag tror att jag har hittat nån som kan ta Josephs roll.
Jag går ut.
Ska du ha på dig det?
Jag drar åt mig oönskad uppmärksamhet genom att vara mig själv.
Jag har inte haft kostym sen jag var liten.
Våra föräldrar tvingade oss att vara prydliga, förband oss till ett liv av...
...kammat hår, och...
...skinande skor.
Och sen upptäckte jag att jag kunde kontrollera jorden under mina fötter...
...och jag var befriad. Jag kunde vara smutsig.
Slips känns fortfarande som en snara runt halsen.
Du behöver inte gå. Jag gör vad du vill.
Nej. Tack ska du ha. Det är mitt ansvar.
Ända sen Joseph dog, känns det som att ljusen...
...inte lyser så klart här inne.
Det känns som att jag saknar en del av mig själv.
Han var min kompass. Jag räds för vart vi tar vägen utan den. Jag behöver den.
Jag är ledsen för din förlust, men du kan inte ersätta din bror.
Nej, du förstår inte.
Vi har ett behov, och jag har en kandidat.
Jag vill bara se om han förtjänar en plats hos oss.
KAPITEL TVÅ "BLÄCK"
Tror du att du går hem medan du är där ute?
Nej. Jag har lämnat det livet. Jag vill aldrig tillbaka igen.
- Hur ser jag ut? - Som alla andra.
Avskrivning av text: Sonny
Text hämtad från www.Undertexter.se
Hej. Är du Peter Petrelli, sjukvårdaren som räddade snutens liv förra veckan?
- Det var häftigt. Här. - Tack. Vad är det för nåt?
Jag antar att du måste vara försiktigare när du räddar folk, hjälten.
LONG BEACH, KALIFORNIEN
Väntar du nån, Parkman?
Den misstänktes hus är där borta.
Hur jäkla lång tid ska det ta att utfärda en häktningsorder?
Vi ska ta den här killen.
Vi kommer att hitta gömstället och få rekommendationer. Det blir en fin dag.
Ja.
Det handlar inte ens om det. Jag...
Min 30-dagars nykterhetsbricka.
Jag tappade greppet. Jag använde.
Jag hemsöks fortfarande av spöket för all skit jag gjort.
A.D.A.
Jag önskar att jag var ett spöke. Det hade varit bättre än det här.
Sitta fast i ditt eländiga liv.
- Har du sett dig själv äta en burrito? - Varför drar du inte åt helvete?
Det finns bara en väg ut. Du måste göra det du har gjort ogjort.
Lämna tillbaka min kropp, och jag gläds...
...åt att lämna dig kokande i din medelmåttighet.
Du är en mördare och jag en polis.
Om jag ska behöva hålla kvar dig i det här fängelset resten av mitt liv...
...då får det bli så.
- Tror du att du klarar den utmaningen? - Du har inga krafter.
Du är irriterande som fan, men till slut...ofarlig.
Jag kan ignorera dig tills du bleknar bort som ett dåligt minne.
Vi får se.
Vi har häktningsordern. Jag vill ha med dig på det här.
Men du ska inte in i huset förrän jag vet att du klarar av det.
Det är första dagen i resten av mitt liv.
Jag lägger undan mitt spöke och tar på pokeransiktet.
Polisen, öppna dörren!
Kolla där.
Jag kollar övervåningen.
Parkman.
Jag stör väl inte?
Jag är överallt.
Vart ska du? Han är i garderoben.
Din knarkhandlare är i den garderoben. Vilken snut kollar inte en garderob?
Och han har en pistol.
Du är färdig. Släpp den. Nu!
Okej!
Varsågod.
Gretchen? Jag sa ju att...
- Pappa? Vad gör du här? - Hej, pappa. Kul att se dig.
- Tack för inflyttningspresenterna. - Hej, pappa. Tack för presenterna.
- Mår du bra? - Ja. Din mamma berättade om-
-att din rumskamrat tog livet av sig.
Jag borde ha ringt dig. Jag gjorde inte det för...
Jag vill bara se till att du mår bra.
Jag bearbetar det och mår bra.
Du är inte speciellt övertygande. Vill du försöka igen?
Det är inte bara Annie. Jag måste anpassa mig till college.
Jag saknar min familj. Jag saknar dig, mamma och till och med Lyle.
Vad sägs om att ta en lunch? Umgås och prata lite.
- Om du inte är upptagen. - Nej, det låter som en bra plan.
- Jag ska bara gå och sminka mig. - Du är vacker.
Jag är strax tillbaka.
Är det här din plan? Ska du bara undvika mig?
Det gör jag inte.
Oj, du tänker till och med undvika att du undviker mig.
Jag var upptagen, jag läste. Organisk kemi är för jävligt.
Hur går det med konsthistorian?
Ska vi inte prata om det här?
Du måste ha sett fel i går kväll.
Att du kastade dig ut från fönstret och tryckte in dina revben igen?
Nej! Jag menar ja, jag låg på marken-
-och testade din teori. Jag tror Annie begick självmord.
- Du behöver inte ljuga för mig. - Du hade fel om Annie och om mig.
Är du vampyr eller utomjording? Eller ett experiment för regeringen?
Okej, jag måste bara byta om.
- Hej, mr Bennet. - Vem är din vän?
- Det är Gretchen. - Trevligt att träffas.
- Vill du äta lunch med oss? - Det var snällt.
- Du behöver inte göra det. - Nöjet är på min sida.
Gretchen har en uppgift i konsthistoria i morgon.
- Eller hur, Gretchen? - Ja, men jag är redan klar.
- Och jag är utsvulten. - Vad bra.
Ska vi gör det här enkelt? Berätta var drogerna är.
- Fråga min advokat. - Sa han verkligen det?
Ring honom när vi har sökt igenom huset.
Vi har en häktningsorder. Du tänkte döda en polis. Vi stannar så länge vi vill.
- Eller väx upp och avsluta det här. - Min sista fråga.
Sluta fråga. Använd dina förmågor.
Jag ska kolla badrummet.
Det är inte så lätt att ignorera mig. Det är på grund av min charm.
- Du letar på fel ställe. - Sluta hjälpa mig.
Om jag ändå är fast, kan jag göra nytta. Jag kunde bli en utmärkt polis.
Ignorera mig bara.
Det är nåt som inte passar in här.
Kaninen?
Huset används inte i drogsyfte. Det är nåt värre. Mycket värre.
Jag behöver ett dokument. Hooper William. Det går fort.
Det är min olycksrapport. Kan du bara skriva in den... Allvarligt?
Jag förstår. Du gör bara ditt jobb. Jag gör mitt jobb...
När jag räddar killens liv, stämmer han mig.
Goda gärningar lönar sig visst inte.
Jag pratar med mig själv.
Vilka lyssnar du på? Hörlurarna...
Jag gillar också den gruppen.
Mår du bra?
Han är på fysterapi. Tack.
- Ursäkta. William Hooper? - Ja, det är jag.
- Det här är fel. Jag har aldrig sett dig. - Nej, mr Petrelli.
Du drog ut mig ur bussen när den hade krockat i Lexington.
Du var så snabb, att min arm gick ur led.
Jag kom ihåg alla på bussen. Du var inte med på den. Känner du igen familjenamnet?
- Är du ute efter pengar? - Jag behöver inte dina pengar.
Empati. Jag är i stan på grund av min bror.
Han dog och det finns mycket att ta hand om när nån dör.
Jag är ensam nu. Jag måste ta hand om familjen. Det är mitt ansvar, min börda.
Det går inte på grund av dig. Jag kan inte arbeta och då får de ingen mat.
- Ska de behöva svälta? - Det här var ett misstag.
- Mina advokater får ta hand om det. - Arbeta två, tre skift åt gången.
Min advokat har redan kollat upp dig.
Jag vet hur det känns att vara pliktskyldig.
Kan du inte ha glömt att jag var med på den bussen?
Nej. Så är det inte.
Du håller inte på att bli blind, Emma. Det är inget fel på dina ögon.
- Vad är det då som händer med mig? - Var det fler som såg ljusen?
Visst, jag tecknade bara: "Ser du skenet runt kaffekoppen"?
Har du hört talas om synestesi?
Två sinnen som korsas samman.
Folk sägs kunna känna lukten av ord eller höra siffror.
Ser jag ljud i färger?
Det är möjligt. Det är vanligt bland döva.
Din kropp försöker kanske säga nåt.
Kunde den inte bara mejla mig?
Det här är allvarligt, Emma. Du är helt frånkopplad.
Du lämnar in uppgifter, i stället för att behandla patienter.
Jag tycker om mitt jobb. Det är tyst.
Är det därför du bär hörlurar?
Jag bär dem, annars frågar de om hur mycket klockan är, efter mitt hemnummer-
-eller vägen till Frihetsgudinnan.
Jag vill inte se deras ansiktsuttryck.
Blicken. Höjda ögonbryn. "Oj, hon är döv".
Vi har saag paneer, baingan bharta.
- Aloo gobio och tikka masala. - Det är grönt, brunt, gult och orange.
Tjura inte. Du kommer att älska det. Fast han glömde raitan.
Jag vill inte förolämpa din pappa. Vad händer om jag inte gillar det gula?
- Gör servett-tricket. - Vi hade beställt raita.
Smart. Du är bra på att dölja saker.
- Vad har du för huvudämne, Gretchen? - Fysiologi och biomekanik.
- Jag trodde det var konsthistoria. - Jag ska byta.
Jag är besatt av kroppens förmågor. Häromdagen såg jag en tjej...
...på Youtube. Hon föddes med en gen som gjorde att hon inte kände nån smärta.
Föräldrarna är rädd att hon ska bränna sig själv utan att känna det.
Rätt fränt, eller hur?
- Det låter rätt ovanligt. - Vad tror du, Claire?
- Vill du vara med i en av mina klasser? - Vad tror du, Claire?
- Varför skulle det intressera mig? - Vi får vara tillsammans-
-och du är fortfarande inte godkänd. - Det kan jag vara till mitt tredje år.
Det är som att förneka det oundvikliga. Hur länge kan man hålla på så?
- Det här gula var riktigt gott. Mums. - Vad sysslar ni med, mr Bennet?
Pensionerad. Men jag hittar alltid nya skäl att återgå till arbetet.
Vem tror du rår om den här? Skulle du låta ditt barn leka här?
- Inte jag heller. - Nycklar till garaget. Jag kollar det.
Jag håller ett öga på honom.
Berätta vad du vet. Vems mjukdjur är det? Finns det ett barn här?
- Ignorerar du mig nu? - Inte så kul, eller hur?
Nån har nåt du vill ha och du får det inte.
- Det skulle inte bli så här. - Såvida du gjorde det.
Livet är en röra. Jag är fast i dig, med dina krafter och dina bekymmer.
Det är tragiskt. Du söker desperat efter kärleken. Janice och ditt barn.
De kommer inte att älska dig.
- Jag har inte sagt nåt. - Noll självförtroende. Alltid efterklok.
- Jag är oskyldig! - Du avskyr att ta beslut.
Vet du vad jag tror? Jag tror att du ville ha min hjälp.
Att jag skulle hjälpa dig bli man.
Bra. Du hittade det helt själv. Jag är nästan imponerad.
Vad tänker du göra, Matt?
Är du man nog att rädda henne?
200 000 HON DÖR
Du hade rätt, mr Bennet. Det var enastående. Tack.
Mangon går rakt igenom... Ursäkta mig.
Du har haft det svårt, men du har väl inte berättat om din förmåga.
- Nej, hon kom på det. - Haitiern får radera hennes minne.
Gretchen är bara en flicka. Hon är min enda vän.
Jag förstår dig, men du behöver inte ta mina strider. Jag klarar mig.
Vad har du för plan?
Om du ringer, förvisar jag dig. Du får varken samtal eller e-post.
Jag fixar min egen oreda.
Vad blir det till efterrätt?
Var är hon?
Det här. Flickan du skrev lösensumman om. Var är hon?
En flickas liv står på spel, Parkman. Du har ont om tid. Använd dina krafter.
Under trappan. Hon är under trappan.
- Vad har du gjort? - Vad håller du på med?
- Parkman! Vad fan håller du på med? - Flicka, han har dödat en flicka.
Hennes kropp ligger under trappan.
- Vilken flicka? - Flickan! Hennes kropp är...
Var är det rosa mjukdjuret?
Jag använde dina egna krafter mot dig.
- Har du blivit stämd? - Det är en bluff. Han var inte i bussen.
Jo, enligt loggboken. Sjukhuset tar inte på sig det här. De lär skylla på dig.
- Jag har bara varit engagerad. - Ja, du har varit överallt.
- Alltid först på plats. - Vad menar du med det?
Vissa tror att du har orsakat olyckorna själv.
- I jakt på äran. - Tror du på dem?
De frågar om du har varit vårdslös, betett dig misstänksamt. Det har du.
Du känner mig. Vi är arbetskamrater.
Du sticker så fort vi får ett uppdrag. Jag är din chaufför.
Han var med på bussen.
Ursäkta om jag pressade dig för mycket. Det är sån jag är.
Jag förstår om du inte vill prata. Du vill bevara hemligheten som kom ut.
När jag gick på högstadiet blev jag kallad: "Spy-Gretchen".
- Vilket hemskt smeknamn. - De sa att jag luktade spya.
- Eftersom jag var bulimiker. - Hur kunde de hitta på nåt sånt?
Visst... Hittade på det. Vi ses.
Gretchen.
Jag vill verkligen lita på dig. Men mitt liv består av katastrofer.
Det är länge sedan jag kände mig säker nog att berätta sanningen.
Jag är trött på att hålla hemligheten för mig själv.
Fråga mig om vad som helst. Jag ska berätta sanningen.
Jag hade inte förväntat mig att se dig. Har du sprungit genom hela stan?
Jag vill be om ursäkt. Du fanns med på bussen. Jag gjorde ett misstag. Förlåt.
- Tack. - Jag vill gottgöra dig.
- Du behöver inte bekymra dig. - Det måste finnas nåt jag kan göra.
Har du nånsin förlorat en bror?
Nej...det har jag inte.
Jag jobbade i en stödgrupp. Jag hjälpte familjer genom smärtan.
Jag och Joseph växte upp i närheten. Genom att besöka hemmet trodde jag att-
-de goda minnena skulle dyka upp. - Klarar du inte av det?
Alltför många dåliga minnen är blandade med de goda.
Resan hade ett syfte, men slutade med nåt annat.
Jag hittar inte tröst någonstans.
Det är inte lätt att sörja. Det såg jag hela tiden.
Folk kan erbjuda kondoleanser. Säga hur ledsen de är för din förlust, men-
-de vet inte hur det är att må som dig. - Vad säger du till dem?
Jag sitter med dem. Håller dem sällskap.
- Så de inte känner sig ensamma. - Varför blev du sjukvårdare?
Jag ville rädda liv i stället för att titta på när deras liv tog slut.
Du är exakt den jag hade hoppats på.
Jag drar tillbaka stämningen. Tack för allting, Peter.
Det är inte för intet, men om du...
...åkte ända hit så tycker jag att du borde åka hem.
Jag ska nog göra det.
Jag är ledsen att störa så här sent, men...jag växte upp här.
Min far brukade vara betjänten och min mamma var hembiträdet.
Min bror dog nyss, och...jag bara...
Tänkte att jag kunde titta mig omkring. Inte här, men i uthuset?
Vi har en middagsbjudning nu. Det passar inte så bra just nu.
Jag beklagar förlusten.
Har du aldrig varit full? För det är ju 85 procent av college.
Jag vet. Det fungerar inte på mig. Jag läker för snabbt.
Men du kommer alltid att ha en chaufför.
- Får jag...se det? - Vadå?
- När jag läker? - Om jag inte går för långt då.
Handen är alltid favoriten.
- Kör på. - Jag har aldrig gjort det här tidigare.
Det hoppas jag verkligen inte.
Det är lugnt.
- Herregud, mår du bra? - Jag skojade bara. Jag mår bra.
Jag måste svara. Jag kommer strax tillbaka.
Jag har allt under kontroll, pappa.
Jag berättade allting för Gretchen och jag vet att du kommer att bli arg.
Men det här var mitt val. Det är inte bara vi längre-
-och jag kommer att ha andra i mitt liv och jag kan inte ljuga för alla.
- Övade du på det talet? - Ja. Jag ville få till det rätt.
Det var bra. Lyssna, jag... Jag är nog skyldig dig en ursäkt.
Jag var lite hård tidigare på restaurangen.
- Lite? - För mycket då. Det är bara...
När jag tittar på dig ser jag min Claire Bear, och...
...när du hamnar i problem, måste jag skydda dig.
- Det kan du inte göra nu. - Jag kan nog aldrig göra det.
Inte som förut. Jag kommer alltid att vara här för dig.
Men...du har rätt. Du kan ta hand om dina egna problem nu.
Så ska jag försöka att oroa mig för mina egna från och med nu.
Tack.
- Godnatt, pappa. - Godnatt, Claire.
- Får jag låna den här? - Nej.
- Ursäkta. - Nej, jag menar...ja. Men...
Du behöver inte låna den, för den kommer att vara här.
Vill du bli min rumskamrat?
Låt mig tänka efter...dela rum med en tråkig tjej som luktar pickels-
-eller supertjejen som har en utmärkt smak i litteratur.
Då så... Rumskamrat.
Jag ser ingen annan väg ur det här.
- Du gick överstyr. - Vad kommer att hända mig, Mike?
Du måste skaffa en bra advokat.
- Det här kommer att förstöra mitt liv. - Jag är ledsen.
Jag också.
- Vad sysslar du med? - Jag är inte tillräckligt stark längre.
Ingenting hände. Han attackerade dig. Jag stoppade honom. Ring in det.
Jag ringer in det, Matt.
Jag är stolt över dig. Äntligen har du blivit mer som mig.
Idag är... första dagen i resten av ditt liv.
Alla kan vara så här...
...eller så kan vi leta reda på min kropp.
Konstigt, eller hur?
Jag är ledsen att ni fick komma. Tre stycken är döda.
- Vad hände? - Ett stort hål i marken.
Avskrivning av text: Sonny Text hämtad från www.Undertexter.se